CAMERE LIBERE
- Nemernicul. - Ce faci?
Era un nenorocit de raton în mijlocul drumului.
Iisuse.
Păi, mai bine ne omori pe noi decât să iei o mortăciune pe mașină?
Suntem încă în viață.
Pot să spun asta după privirea "frumoasă" pe care mi-ai aruncat-o.
- Asta nu-i autostrada. - Acolo a fost un accident.
A fost totul salvat. Am luat-o pe o scurtătură.
De unde?
- Ai auzit asta? - Ce să aud?
Cred că motorul tocmai a făcut un zgomot.
Bine, e un pic cam târziu pentru o defecțiune.
Ar trebui să oprim undeva cât mai curând.
Am tras câteva din pastilele alea pe care le iau șoferii.
Am crezut că o să pot conduce tot drumul.
Unde suntem?
Tu chiar visai mai devreme.
Mormăiai și te zgâlțâiai pe aici.
Am visat că încercai să mă omori.
Eram la petrecerea de aniversare a părinților mei...
...iar mama nu se mai oprea din vorbit.
Ai început să țipi că nu mai suporți iar după aceea ai încercat să mă sugrumi.
Cel puțin visezi despre mine, corect?
E oarecum o îmbunătățire.
- Rahat. - Iisuse.
Ești bine?
Țin să-ți spun că e o tâmpenie să faci asta.
Trebuia să muști din mărul ăla la fel ca restul lumii.
- Mă lovesc la dinți. - La fel de rău ca și când îți tai degetul?
Nu-i nimic.
- Vrei să conduc eu o vreme? - Nu. Nu vreau.
De ce nu te pui înapoi la somn?
Îți amintești cum obișnuia Charlie să danseze chiar și fără muzică?
Sunt obosită, David.
Vezi, cred că ar trebui să sosim.
De ce nu continui să rămâi pe autostradă?
Nu știu.
Cred că am vrut să fac călătoria asta cât mai groaznică posibil, știi?
Să văd cât de nesuferită poți fi.
Am crezut c-o să treacă repede, știi?
Rahat.
E acolo ceva?
Crezi că au închis?
Din 1957.
Mare păcat, pentru că aveau prețuri bune la benzină.
- Uite, dacă ești prea obosit, conduc eu. - Ți-am spus, sunt bine.
Bine. Vezi, orașul acela de acolo, Elida.
Tu dormeai, dar noi am trecut pe acolo în urmă cu 3 ore.
Păi, asta înseamnă că suntem aici undeva.
Vreau să zic că ăsta-i un oraș. Downey. Trebuie să aibă o benzinărie adevărată.
Dacă e adevărat unde suntem.
Cred că dacă conducem înspre sud. În cele din urmă, trebuie să ne lovim de...
- Vai, Dumnezeule. - Îmi pare rău.
- E în regulă. - M-ați prins chiar înainte să plec.
- Îmi pare rău. - Trebuie să vă avertizez, totuși.
Prețul benzinei e un pic mai mare decât spun indicatoarele.
De fapt, noi tocmai... Avem ceva probleme la motor.
Da, a evitat o veveriță câteva mile mai în spate.
- Un raton, da. - Și ne-am rătăcit.
Păi, ea s-a rătăcit. Eu de fapt știu exact unde suntem.
Suntem în drumul nostru spre Downey.
El încearcă să-ți spună că e în partea cealaltă, David.
- Da. Scuze, omule. - E în ordine.
E destul de ușor să te rătăcești pe aici fără o hartă.
- Downey e la 30 de mile în spate. - Serios?
Uite, îți spun eu ce-i. Deschide capota.
O să verific motorul să mă asigur că puteți ajunge așa departe.
- Serios? Mersi. Bun, minunat. - Grozav. Îți mulțumim mult.
Da, m-am îndepărtat de drum atunci când am ocolit ratonul.
Cred că m-am izbit de ceva.
Da. Mersi, omule.
O s-o poată repara?
- Tu ce părere ai? - Lama ventilatorului s-a îndoit.
Trebuie s-o fi lovit o piatră.
Da, o să meargă, cu zgomot, atâta tot.
E nevoie să-l verifice cineva când o să ajungeți acolo unde mergeți.
Așa voi face. Mersi. Așa că acum, ce îți datorez?
Nu, nimic. Nu, noi suntem cumsecade.
La dracu', eu ar trebui să te plătesc pentru că mi-ai dat ceva de făcut.
Aveți nevoie de ajutor să ajungeți în Downey?
- Da. - Păi, de fapt...
...dacă ai putea să ne îndrumi spre autostradă, ar fi minunat.
- Nu vreți să mergeți în Downey, așadar. - Bine.
Să vă spun cum faceți. O luați pe drumul de aici, da?
Și mergeți pe el în jos până dați de un crâng de copaci pe dreapta.
Continuați să mergeți pe drumul acela până dați de Westcliff.
- O să fie patru străduțe acolo. - Westcliff.
Faceți la stânga și o să vă ducă acolo unde vreți.
- Bine. Mulțumesc. - Perfect. Mulțumesc mult.
Și știi ceva? M-aș simți mult mai bine dacă ai accepta asta.
Mulțumesc că ai rămas așa târziu și ne-ai ajutat.
Păi, ați putea cumpăra niște artificii de 20 de dolari, atunci.
Pentru că în fiecare zi e 4 iulie la Small.
Proprietarul mă face să spun asta.
- Poftim. - Vai, Doamne. Mulțumesc.
- Și condu cu grijă. - Bine, mersi.
Cred că trebuia să-ți cumpăr o cutie de artificii, nu?
Cât de departe a zis că e locul acela Westcliff?
N-a zis. Și nici nu-l pot găsi pe harta asta nenorocită.
- David. - Ce, am lovit ceva?
- Asta-i... - Da, probabil altă veveriță.
- A fost un nenorocit de raton. - Indiferent.
Iisuse Cristoase, de ce ai...
Vai, ce mama dracului?
Nenorocitul.
Am făcut atâtea să fiu în stare să conduc tot drumul.
Bun. Perfect. N-am semnal.
Fir-ar să fie.
- Nu poate merge fără ventilator? - Evident că nu.
Bine, mai încearcă o dată pentru mine, da?
N-o să meargă.
Iisuse Hristoase.
N-ai vrea să încerci tu pentru mine, te rog, iubito?
Să te ia dracu'.
Cât de în spate era benzinăria?
Nu știu. Cam o milă?
O plimbare lungă în mijlocul nopții.
Da. Cred că am putea să stăm aici...
și să sperăm că niște idioți așa ca noi vor veni să ne dea o mână de ajutor, nu?
Nu eu sunt de vină că ne-am rătăcit.
Nu. Tu ai dormit 300 de mile, mulțumită cocktail-ului tău Zoloft cu prozac.
La dracu'!
Păi...
...cel puțin știm că e un loc acolo în spate.
Da, tipul acela care ne-a ajutat așa mult mai devreme.
Păi, ai putea să-ți iei alte artificii, Amy.
- Tâmpitule. - Cum spui tu.
Fii bărbat.
N-am mai văzut stele de mult. Cel puțin nu în L.A.
E frumos aici, într-adevăr.
Pun pariu că i-ar fi plăcut lui Charlie.
Ar fi trebuit să-l aducem cândva.
N-am mers niciodată nicăieri. Slujba a fost mereu mai importantă.
- De ce faci asta? - Ce?
De fiecare data când îi menționez numele, mă iei la harță.
- Nu-i mai menționa numele. - Eu nu sunt ca tine.
Îmi amintesc de el și încerc să mă obișnuiesc cu durerea.
Bine, știi ceva, David? Fă ce vrei.
A spus că era gata să închidă, îți amintești?
Rahat.
Uite, hai să ne întoarcem la mașină.
Poți dormi pe capotă și să admiri stelele pe care le iubești așa mult.
Poate ei știu unde-l putem găsi pe tipul acela.
Dumnezeule.
Cred că glumești.
Ce-i asta?
- Vreau să plec. - Nu.
E-n regulă.
Hai să mergem la mașină. Ce faci?
Nu suna la sonerie.
Scuze.
- Bună, oameni buni. - Bună.
Cu ce vă pot ajuta?
Totul este în regulă acolo?
- Putem pleca? - E în regulă.
Îmi pare rău.
Lucrurile devin plictisitoare pe aici în nopțile târzii.
Cred asta.
E un mecanic acolo la garaj.
Ne-a ajutat cu mașina mai devreme. Îl știți?
Cred că s-a dus acasă peste noapte.
Probabil că va veni înapoi mâine dimineață.
Mă întrebam dacă ne poți pune în legătură cu el.
Mașina de fapt e stricată la două mile mai în spate.
Am venit pe jos până aici.
Sigur nu pot. Îmi pare rău.
Mai știi alt garaj?
Mai este al lui Clark...
- la vreo 20 de mile în est. - Bine.
Pot să vă împrumut telefonul? Mi-ar plăcea să-i dau un telefon...
...să văd dacă ar putea veni să ne dea o mână de ajutor.
Tot ce am e un telefon public, acolo afară.
- Minunat. - Funcționează cu monezi...
- ...dacă ai nevoie de ele. - Bine, am nevoie.
E real.
Nu, nu trebuie să fie schimbat mai exact.
Mulțumesc.
Problema e că...
...nici Clark nu este deschis.
Nu așa târziu.
Așa că n-o să am nevoie de astea, nu?
Nu dacă ai nevoie de un garaj.
Da. Avem nevoie.
Dar cum am spus, tipul va veni înapoi în jur de ora 8...
...dacă puteți aștepta așa mult.
Sunt sigur că vă poate rezolva.
Între timp, eu țin deschis aici.
Șocant.
Bine. Mersi.
Bine, putem sta aici...
...sau putem merge tot drumul înapoi la mașină.
David, ăsta-i un coșmar. Nu știu.
Da, vom rămâne aici. Mersi.
Vă pot oferi camera îndrăgostiților pentru 5 dolari în plus.
Are câteva chestii în plus față de altele.
O cameră normală e în regulă. Mulțumesc.
Ce naiba, v-o dau la același preț.
Orice merge. Ce e mai rapid.
Poftim cardul.
N-avem mașini pentru plastic, amice. Doar cash.
Bine. Am cash.
Nu vreți mărunți, nu?
Glumeam.
Am nevoie de buletinul unuia din voi.
Un fel de depozit pentru ce conține cameră...
Domnule... Poți avea încredere. Nu furăm nimic.
Nu car după mine prosoape murdare...
...înapoi în mașină dimineața, așa că...
Și... Sigur că nu, dar regulile sunt reguli.
Nu le fac eu. Sunt doar manager.
Sigur. Poftim.
După colț, numărul 4.
Trageți de mâner ca să se deschidă.
E lipicioasă ca o curvă bătrână.
- Bine. - Scuzați limbajul, doamnă.
Noapte bună.
Ne vedem mai încolo. Mulțumesc.
E minunat.
Bine că am acceptat.
Ne-am făcut vaccinele, da?
Dacă vrei să știi ce la televizor în martie '97...
...știu.
Dorm cu hainele pe mine.
Cu pantofii.
Putea fi mai rău.
Puteam fi în patul ăla dublu de la părinții tăi...
...încercând să pretindem că suntem fericiți.
Doamne, trebuia să-i zic mamei de noi.
De ce să le stricăm distracția?
Mai bine le spunem după ce facem actele.
A fost ciudat la petrecere.
Să-i văd sărbătorind că sunt împreună de atâția ani.
Cum te-ai simțit?
Nu știu.
Obosită.
Da.
Îmi pare rău.
Nu trebuia să ies de pe autostradă.
Și să ratăm ultima mare aventură împreună?
Da.
David.
Îmi pare rău.
Recepția.
Alo?
Alo.
Nu e nimeni.
Iisuse.
Ce e asta?
Alo?
Ai auzit, da?
Nu pune mâna.
Cine e?
- Stai acolo. - David, stai.
Da?
David, nu.
Vine din camera alăturată, Amy.
Știu. Nu deschide.
Da, de ce aveți nevoie?
Alo?
Când am venit aici, erau mașini în parcare?
Uită-te.
E un camion.
E al managerului.
Nu știu care-i faza, dar e cam târziu pentru prostii, nu?
Deci...
Închide ușa, David.
Închide ușa.
- La naiba. De ce să ne certăm? - Nu mă cert.
Încerc să-mi dau seama ce fac.
Așteaptă aici.
Cine e?
Nu știu care e problema, cretinule.
Cât mai continuă? La naiba.
David, nu.
Îl sun pe manager și îi zic că ne deranjează cineva.
De ce nu deschizi ușa?
Jucăm ceva? Mă joc eu cu tine imediat.
E amuzant, onanistule.
- Încuie ușa. - Unde te duci?
Să am grijă de boul ăsta.
Totul bine, domnule Fox?
Nu, pentru că idiotul din camera alăturată...
...bate în pereți fără încetare.
Știi ceva de asta?
- Camera alăturată? - Da, camera 3.
M-am dus să vorbesc cu ăla să se oprească...
...dar continuă.
Deci trebuie s-o spun, nu știu care-i problema lui.
E foarte ciudat pentru că voi...
...sunteți singurii oaspeți din seara asta.
E cineva înăuntru, da? Și chiar sunt obosit.
Sigur camera 3?
Da, noi suntem pe colț, da? Numărul 4?
E camera de lângă noi, cu un 3 mare și ruginit pe ea, da?
- Deci sunt sigur. - Bine, bine.
Câteodată, un student sau un vagabond...
...intră pe fereastră ca să doarmă.
Femeia de serviciu o să găsească gunoi pe jos și rahat în toaletă.
De obicei nu fac prea multe probleme, așa că...
- Ăsta face, da? - Mă duc să verific.
Și dacă funcționează, aș aduce una.
- Am obosit să trag în ciori. - Dă-mi mâna.
La naiba.
E bine.
Deci, ce s-a întâmplat? Ce-a zis?
Crede că e un bețiv. O să rezolve.
- Ai mai auzit altceva? - Nu.
Speram să mai aud ca să îmi dau seama ce e.
Sigur m-au văzut venind și au dispărut.
Acum să ne bucurăm de stațiunea asta de lux în liniște și pace.
David, mai bine plecăm.
Ne întoarcem la mașină.
Nu mai merg nicăieri azi, bine?
Să ne odihnim aici câteva ore.
Reparăm mașina și putem pleca naibii.
- Bine? - Bine.
Bine.
Nu te uiți acum, nu?
De ce?
O să mă relaxez puțin.
Și asigură-te că tipul de alături a plecat.
O să profiți. Merită cei 5 parai în plus.
Sau nu?
- Doamne. - La naiba.
Ce e?
- Baia asta e dezgustătoare. - Da?
- David? - Da?
Tipul ăla sigur a plecat?
Da, cu fum pe coadă.
O să se ocupe, relaxează-te.
Să se asigure că singurii oaspeți sunt fericiți.
E ca o bibliotecă de clasici.
Hai. Iar.
Iisuse.
Asta sigur le face dispoziție tinerilor căsătoriți.
Poți să oprești? E ultimul lucru de care am chef.
Măcar ar putea să ne ofere niște porno.
Dă-l pe mut sau ceva, ca să nu aud, da?
Ieși naibii de aici.
Susan!
Ce...?
Ți-am zis să-l închizi.
Lasă-ne!
Ce e?
David?
Vezi camera? Din film?
Ce-i cu ea?
- Ce film e? - Habar n-am.
La naiba.
David, e camera asta?
Arată la fel.
Sigur e o glumă, nu?
Nu e adevărat.
Nu poate fi adevărat.
Steven.
Nu, întoarce-te. Doamne.
Nu! Nu!
Doamne.
Ce e?
- E în regulă. - Doamne.
E în regulă.
Ajutor!
Chem poliția.
- La naiba. - Plecăm, da?
Bine, hai. Stai puțin.
Oricine era afară, a auzit, da?
Deci știe că ne-am uitat.
Cretinul ăla ne-a cazat aici ca să ne uităm.
Nu ne-a ajutat. Era complice.
Deci știu că ne-am uitat. Știu că o să încercăm să fugim.
- Poate nu și-au dat seama. - Nu, stai un pic.
- Știe, da? Știe. - Și acum?
Ieșim pe aici. Hai.
E bătut în cuie.
Or să te audă. Să ne strecurăm afară.
N-o să ne lase să plecăm și să chemăm poliția.
Nici n-o să ne lase să stăm aici.
La naiba.
- David. - Ce e?
Tu ai adus asta?
Nu.
- Nu eu. - Nu l-ai luat din mașină?
Nu, am sângerat. Nu l-aș fi adus.
L-am lăsat în mașină.
- Ce e? - Nu știu.
Cum a ajuns aici?
Nu știu.
Micșorează luminile.
Ce facem?
Plecăm.
Bun, când suntem afară, ne ducem spre copaci, da?
Unde nu ne pot vedea.
Rapid, Amy. Da?
Bine. Fugim într-acolo, da?
Stai lângă mine.
- Doamne. - Hai.
- La naiba. - Doamne.
Hai.
- Deschide geamul de la baie. - E bătut în cuie.
Încearcă, da?
Stinge lumina.
David!
Sunt afară, la geam.
Am o armă. Dă-te...
...sau jur pe Dumnezeu, o să o folosesc.
Doamne, lasă-ne în pace.
Nu văd pe nimeni.
- Doar n-au plecat pur și simplu. - Nu.
David, nu. Erau acolo.
Bine. Dacă vor să intre, or să intre.
Nu contează. Trebuie să găsim alt drum de ieșire.
La naiba.
- Trebuie să ajung la telefon. - Nu, nu ieși.
Uite, Amy. E un telefon, da? Ajută.
N-o să te lase să ajungi la el. Nu ieși.
Uite, uite. Dacă stăm aici...
...o să ajungem ca ei.
Te rog.
Știm că erau afară, lângă fereastră.
Dacă îi păcălim să fie atenți tot acolo, o să ajung la telefon.
Cum facem?
La naiba.
Te rog grăbește-te.
Hai, hai.
- 911 Urgențe. - Alo.
Avem nevoie de ajutor. Niște oameni încearcă să ne omoare.
Unde sunteți, domnule?
Sunt cu soția mea la un motel. Pinewood Motel.
Lângă munți. Suntem prinși aici.
Cine v-a prins, domnule?
Nu știu. Ajutați-ne. Pinewood Motel.
Da, domnule. Aveți adresa?
Nu. E lângă un drum lateral. Iisuse, caută-l.
Calmați-vă, domnule.
N-o să supraviețuiești dacă îți pierzi controlul, domnule Fox.
Și n-ar trebui să rătăcești singur pe întuneric.
- A răspuns cineva la telefon? - Nu.
- De ce naiba fac asta? - Ascultă.
Se luminează. O să vrea să termine asta curând.
Avem nevoie de ceva. Cuțitul din mărul tău?
E în mașină.
Nimic aici.
Ne descurcăm.
Sângerezi.
Ce crezi că fac?
Cred că se distrează.
M-ai lăsat să adorm.
- Din cauza pastilelor. - Trebuie să fiu trează.
Nu. Dragă, stai aici.
- Ce? - Te urmăresc.
Și ascultă.
Nu voiam să vadă ce fac, dar trebuie să te vadă pe tine.
Ca să nu creadă că încercăm să fugim.
Da?
- Ce faci? - Mă uit pe casete.
Au camere peste tot, chiar și afară. Le editează la un loc.
Îți amintești țipătul de la TV din biroul unde era tipul ăla?
Sigur era una din astea.
Nu ajunge că îi jefuiesc și îi omoară pe oamenii ăștia, se mai și uită.
De ce te uiți?
Caut greșeli.
N-au fost foarte deștepți.
Au crezut că îi apără camera și nu e așa.
Pot intra când vor.
Privesc până se plictisesc.
Vezi? Aici.
Se întâmplă în aproape toate.
Apare pur și simplu.
Cum a intrat? Nu era înainte.
Nu pe ușă.
Nu știu cu ceilalți, dar din unghiul ăsta...
...aici.
E baia.
Și de acolo a venit mărul tău.
Stai aici.
David.
Am văzut lumini. E cineva aici.
- Hai. - Stai.
Nu știm cine e.
E o șansă să scăpăm.
Doar să nu fie unul din ei. Ce face aici așa târziu?
Poate s-a rătăcit. Se mai întâmplă.
Arată ca și cum ar fi condus mult. Nu e unul din ei.
Ne poate ajuta. Hai.
Stai. Nu ieși.
Ajutor!
- Aici, domnule! - Ajutor!
Hei, aici!
- Vine. - Nu-l vor lăsa.
Să urce în camion. Camionul. Îi spun.
- David. - Ce?
- La naiba, nu. - Nu!
Întoarce-te. Întoarce-te!
Întoarce-te. Sunt în spatele tău!
Întoarce-te!
Hei!
- Nu credeam că reușim. - I-ai prins?
Da. Da.
Bună treabă.
- Doamne. - Bun, hai. Hai.
- Bine, du-te. - Ce e acolo?
Hai.
Nu putem intra. Nu știm ce e acolo.
N-avem de ales. Amy, trebuie s-o facem, da?
Hai.
Urmează-mă. Ieșim noi de aici.
O să fie bine. Așa ieșim de aici.
- Nu pot. Trebuie să mă întorc. - Nu putem, ne așteaptă.
- Nu pot respira. - Ba da, poți, da?
Închide ochii, ține-mă de picior. Te conduc eu.
Nu e departe.
Hai.
E bine.
- David, te rog. O să cadă. - Ba nu. Hai. Hai.
La naiba. La dracu'.
Ce? Ce e?
- Nu țipa, Amy. - Ce?
Or să te audă dacă țipi.
Da? Mergi înainte. Aproape am ajuns.
Ce-i asta?
Doamne.
La naiba.
Văd ceva.
- Ce e? - O ușă, poate.
Unde suntem?
Asta capeți.
Unde suntem?
Nu ți-am făcut nimic.
Te rog, mi-ai putea fi fiu. Mi-ai putea fi fiu. Te rog.
Te rog, te rog, n-o face. Te rog, nu. Nu poți.
Cine sunteți?
Ia orice. Orice.
Te rog, nu mă omori.
Ajutor.
Te rog, nu. Te implor.
Ia banii.
Deschid ușa.
Te rog, nu. Te rog!
Doamne.
Nu suntem într-o situație mai bună.
Nu, dar trăim cel puțin.
Trebuie să fie ceva util aici.
- 911 Urgențe. - Încearcă să ne omoare.
Numele și locația.
Bine.
- Sunt pe undeva pe acolo. - Doamnă?
Alo? Am nevoie de nume și locație, doamnă.
Doamnă?
- Alo? - La naiba!
La naiba! La naiba!
Du-te după ei.
Cățea!
Sunt sub noi!
O să ne găsească aici.
Nu putem încerca să fugim. Nu încă.
Să-i lăsăm să creadă că am scăpat, să se ducă după noi.
Apoi încercăm să fugim.
- Dacă se uită aici întâi? - Iisuse, Amy. Nu știu.
Fac tot ce pot.
Îmi pare rău.
- Nu, îmi pare rău. - N-ai de ce.
- Eu am ieșit de pe autostradă. - Nu, eu...
Pentru restul.
Îmi pare rău pentru noi.
Și Charlie.
Trebuia să mă asigur că poarta era ridicată.
Nu trebuia să-l las lângă scări.
Nu e vina ta, da? Nimic n-a fost vina ta.
A fost un accident.
Te rog. Nu te mai învinovăți, da?
Nimeni nu dă vina pe tine.
E în regulă. E bine.
Ascultă.
Trebuie să scăpăm.
Da?
Luăm totul de la capăt după ce scăpăm de aici.
Da?
Promit.
- De la 911. - Stai. Stai.
Ar putea fi unul din ei, ca șoferul camionului.
Când ai sunat la 911, nu le-ai spus unde suntem.
De ce ar fi acum aici?
Poate au depistat apelul.
Sigur a fost de aici? Sunt doar eu azi.
- Și conduci locul? - Da.
Atunci nu deranjez pe nimeni dacă arunc o privire?
Nu.
Nu, nu.
N-a mai stat nimeni de 3 nopți.
Merge greu, nu?
Da, tot anul.
Asta s-a întâmplat azi?
Copii afurisiți.
Vin și vandalizează.
N-am ajuns să fac curat.
- Ocupat cu oaspeții. - Așa-i.
Ar trebui să caut în camerele astea.
Cheile greșite.
Mă întorc în birou. Vin imediat.
- Ne caută. - Poate ne ajută.
Nu. Nu l-ar lăsa să se plimbe pe aici.
Alo?
Când am sunat la 911...
...tipul din birou a răspuns la telefon.
Pare speriat.
Cred că are una din casete.
Pleacă, David.
Pleacă.
Ajutor!
Nu, stai, stai.
Urcă în mașină.
- Du-te. - Câți sunt?
Trei, cred. Hai, să mergem.
Ce e?
Încearcă să se asigure că nu putem pleca.
N-o să le las nicio scăpare. Stai aici.
La naiba.
Ieși.
Trebuia să-l amesteci, nu-i așa?
E ca și cum i-ai fi înfipt tu cuțitul în spate.
Doamne, l-au omorât. David, la-u omorât.
David, n-o să încăpem pe aici.
Bine, se duc pe partea cealaltă.
Dacă ajung în birou, sunt niște arme acolo.
- Bun, o să meargă. - Ce?
Le lăsăm o urmă. Ai grijă.
Hai.
O să creadă că ai ieșit. N-o să caute sus.
Hai, sus.
Dă-mi piciorul.
Doar urcă. Ai înțeles?
Bine. Du-te acolo.
Bine. Nu mișca.
Și tu?
Mă duc în birou să iau arma tipului ăluia.
Nu, nu mă lăsa aici. Te rog.
Trebuie. Doar un pic. Da? Jur.
Te rog, nu vreau.
Nu. Trebuie. E singura noastră șansă.
Doar să fii foarte silențioasă. Să nu scoți un sunet.
Orice s-ar întâmpla...
...să nu scoți un sunet. Da?
O să scăpăm.
Promiți?
Promit. Închide.
Amy...
...te iubesc.
Doamne...
Hai, hai. Hai.
Bun, adu-o aici. Să facem treaba.
Găsește-o.
Ce naiba?
Doamne! Doamne!
Doamne. La naiba... Doamne. Cățea afurisită.
Cățea afurisită, afurisită.
La naiba!
Fiu de...
Stai acum. Nu mișca.
Cățea.
La naiba!
Cățea afurisită. Hai.
Urcă. Urcă, am spus.
Capul sus. Credeai că scapi?
Cățea afurisită. Capul sus.
Trebuia să te omor noaptea trecută. Asta trebuia să fac.
Puteam să te omor noaptea trecută. Trebuia să te omor noaptea trecută.
Acum taci naibii și ridică capul.
Sus capul. Hei. Hei.
Crezi că te joci cu asta? Crezi că te joci cu mine?
Hei. Uită-te la mine. În ochii mei.
Uită-te la mine. Uită-te la mine. Uită-te la mine. Hei, uită-te la mine!
Să te ia naiba!
Cățea afurisită.
David.
Mă auzi?
Mă duc după ajutor.
911 Urgențe.
Vă rog, avem nevoie de ajutor. Soțul meu e...
- Numele și locația? - Amy Fox, la Pinewood Motel.
Nu știu adresa, dar, vă rog, grăbiți-vă.
Un ofițer deja a venit acolo.
Și l-au omorât. Vă rog, nu-l lăsați pe soțul meu să moară.
E cineva pe drum.
CAMERE LIBERE